\chapter{Bevezetés}

Manapság nincs az a kezdő internetező, aki ne hallott volna webnaplókról, másnéven a blogokról: a blogírás hihetetlenül népszerű tevékenység lett, hihetetlenül rövid idő alatt. A blogok ma már nem csak a netezők életét befolyásolják, ott vannak mindenhol, gyakran a legnagyobb híroldak, újságok, televíziók is egy blogról értesülnek valamilyen fontosabb történésről. Némelyik blog látogatottsága olyan nagy, hogy írója pusztán a blog írásából (illetve az azon elhelyezett reklámokból) képes megélni. Ezek egyben formálják is olvasóik szemléletét, tehát közvetetten, valamilyen formában az egész világot. Blogot pedig ma már nem csak az írhat, aki felületesebb vagy mélyebb informatikai ismeretekkel rendelkezik, hanem szinte bárki, aki az internethez hozzáfér.

Hosszú ideje nincs az az informatikus, aki nem látja be, milyen nagy hatást gyakorolt az XML megjelenése az informatikára. Az XML segítségével gyakorlatilag bármilyen információhalmazt le lehet írni strukturáltan. Az XML ember és gép által egyaránt egyszerűen olvasható, önmagát dokumentálja, támogatja a Unicode-ot, szabványos, platformfüggetlen, szigorú s ezért kö`nnyen ellenőrizhető nyelvtana van, végül pedig teljesen elfogadott, licenszektől és jogdíjaktól mentesen használható.

Az internetes szakemberek körében gyakran lehet hallani ezt a kifejezést: \emph{Web 2.0}. Furcsának tűnhet, hiszen úgy néz ki, mint egy szoftver verziószáma, holott szó sincs arról, hogy a Webnek (vagy inkább csak kisbetűvel: webnek) újabb vagy régebbi verziója lenne -- ez egy felkapott megjelölése annak az újfajta \emph{szemléletnek}, amelyben szinte az összes ma sikeres weboldal osztozik. Ennek a története az évtized elejére nyúlik vissza: a nevezetes dotkom-buborék kidurranásakor rengeteg informatikai céget (főleg kis cégeket, de jónéhány igen nagyot is), weboldalt rántott magával a semmibe. Volt azonban néhány, amely megmaradt, mert kiemelkedett népszerűségében, újfajta, izgalmas alkalmazásával. Ezek az oldak bizonyos hasonlóságot is mutattak, közös tulajdonságokkal rendelkeztek. A szakértők egyetértettek abban, hogy ez fordulópontot jelent a web történetében. Példákon keresztül megjelölték, melyek tartoznak az 1.0-hoz, melyek a 2.0-hoz, és hogy ezeket mi különbözteti meg.

Először is, ezek az oldalak bizonyos \emph{szolgáltatást} nyújtanak felhasználóiknak. Minden esetben igaz, hogy \emph{minél többen használják a szolgáltatást, az annál jobb}. (Természetesen, minél többen használják az oldalt, annál több hirdetés értékesíthető rajta.) Ez úgy érhető el, hogy maguk \emph{a felhasználók adják hozzá az értéket} a szolgáltatáshoz azzal, hogy használják: adatokkal látják el. Az igazi ,,webkettes'' szolgáltatások a felhasználók közreműködéséből származó hálózati hatásokat használják ki:
\begin{description}
	\item[blogok] publikálás helyett részvétel, a felhasználók két irányban kommunikálnak, kommenteket is írhatnak egy másik felhasználó naplóbejegyzéséhez
	\item[Wikipédia] radikális bizalom, az a képtelen ötlet, hogy bárki írhat bármiről, annak reményében, hogy a ,,több szem többet lát'' elven minőségi tartalom állhat elő (\emph{wisdom of crowds}: a tömegek bölcsessége)
	\item[BitTorrent] radikális decentralizáltság, paradox módon annál gyorsabb a letöltés, minél többen töltenek le -- mivel minden letöltő fél egyben feltöltő is\footnote{A BitTorrent valójában nem webes szolgáltatás, jellege miatt azonban mégis a Web 2.0-hoz sorolják}
	\item[Flickr, del.icio.us] címkék használata, nem előre meghatározott taxonómiák rákényszerítése a felhasználókra
	\item[eBay, Amazon] felhaszálói észrevételek egy-egy termékhez
\end{description}

A Web 2.0-s alkalmazásoknak emelett gyakran közös jellemzőjük a felület fokozott felhasználói élménye (az AJAX technika segítségével), a felhasználók általi ,,bütykölhetőség'' (\emph{hackability}), az örök-béta állapot, az adatok szemcsézett elérhetősége, és számos más közös tulajdonság.

Összefoglalva, a Web 2.0-s szolgáltatások azért lettek sikeresek, mert lehetővé tették felhasználóik számára, hogy \emph{saját adataikat kezeljék} a rendszeren belül, egyrészt egy könnyen kezelhető felülettel az átlagos felhasználók számára, másrészt valamilyen egyszerű API-val az informatikusoknak, amely lehetővé tette, hogy a szolgáltatást ne csak egy meghatározott módon lehessen igénybe venni. Az RSS (és természetesen az Atom is) jó példa egy ilyen -- igen egyszerű -- API-ra.

Az RSS- vagy Atom-feed ma már egyetlen komoly weboldalról sem hiányzik. És nem is csak egyféleképpen használhatók fel. Nagy részben ezeknek a formátumoknak köszönhető a \emph{webkettő} sikere.

Dolgozatom tehát két formátumról, az RSS-ről és az Atomról, valamint a hozzájuk kapcsolódó protokollokról szól. Látni fogjuk majd, hogy egyszerűségük ellenére milyen jól és mennyire hatékonyan használhatóak, amikor webes együtt\-működésről, információmegosztásról van szó (bizonyos később részletezett ok\-okból elsősorban az Atomra koncentrál majd a dolgozat). Bemutatok néhány, weben alkalmazott API-t és módszert, végül az általam választott ROME keretrendszer segítségével általam készített egyszerű, Apache Tomcaten futó webes szolgáltatást ismertetem.