Debreceni Egyetem

Mezőgazdazdaság-, Élelmiszertudományi és Környezetgazdálkodási Kar

Kertészettudományi Intézet

Mezőgazdasági kémiai gyakorlat I.

Összeállította I. rész:

Erdeiné Dr. Kremer Rita

egyetemi tanársegéd

Összeállította II. rész:

Kincses Sándorné Dr.

egyetemi adjunktus

Debreceni Egyetemi Kiadó

Debrecen University Press;

2014

Lektorálta:

Dr. Kiss Szendille

egyetemi docens

Dr. Loch Jakab

egyetemi tanár

Kiadta a Debreceni Egyetemi Kiadó Debrecen University Press

Felelős kiadó: Karácsony Gyöngyi

E-könyvesítés: Bátfai Erika, Posta Lajos

Tartalomjegyzék

Tartalomjegyzék

I. rész Általános és szervetlen kémia

Első gyakorlat

1. Munkavédelmi szabályok

Néhány fontosabb sérülés ellátása

2. Fontosabb laboratóriumi eszközök

3. Laboratóriumi alapműveletek

3.1. Bunsen égő használata

3.2. Folyadékok melegítése

3.3. Mérés laboratóriumi mérleggel

3.4. Szűrés

Második gyakorlat

4. Térfogat- és sűrűségmérés

4.1 Térfogatmérő eszközök

4.2 Sűrűség meghatározása areométerrel

A gyakorlat során elvégzendő feladatok:

Harmadik gyakorlat

5. Vegyszerismeret I.

5.1. Egyszerű ionokból álló sók képletének felírása

5.2. Egyszerű ionokból álló vegyületek tulajdonságainak vizsgálata

Negyedik gyakorlat

6. Vegyszerismeret II

6.1 Öszetett ionokból álló vegyületek képletének felírása

6.2. Összetett ionokból álló vegyületek tanulmányozása

Ötödik gyakorlat

7. Az oldatok összetétele

7.1. Az oldatok töménységét kifejező koncentrációk

7.2. Oldatok hígítása

7.3. Számítási feladatok

7.4. A feladatok megoldásai

7.5. Oldatkészítési feladatok

Hatodik gyakorlat

8. Az oldatok kémhatása

8.1 A pH fogalma

8.2. Gyakorló feladatok, hatványozás, logaritmus

8.3. Minta feladatok pH számításra

8.4 gyakorló feladatok

8.5. Megoldások

8.6. Gyakorlati feladatok

Hetedik gyakorlat

9.Titrálás alapjai

II. rész. Szerves vegyületek és enzimhatás vizsgálatok

Nyolcadik gyakorlat

10. A biogén elemek és a funkciós csoportok kimutatása

10. 1. A biogén elemek kimutatása:

10. 2. A szerves vegyületek csoportosítása funkciós csoportok szerint

Kilencedik gyakorlat

11. Szénhidrátok kimutatása

Tizedik gyakorlat

12. Szénhidrátbontó enzimek vizsgálata

12. 1. Szacharáz enzim működésének vizsgálata.

12. 2. Amiláz enzim működésének vizsgálata

Tizenegyedik gyakorlat

13. Aminosavak, peptidek, fehérjék

13. 1. Aminosavak kimutatása Ninhidrin próbával

13. 2. Fehérjék reakciói

13. 3. A fehérjék enzimatikus bontása

Tizenkettedik gyakorlat

14. Zsírok és olajok vizsgálata

14. 1. Zsírok és olajok vizsgálata

14. 2. Zsírok enzimatikus bontása, a lipáz működésének vizsgálata.

Tizenharmadik gyakorlat

15. Glükóz erjesztése élesztő enzimekkel

Tizennegyedik gyakorlat

16. Vizsgálatok refraktométerrel és Malligand-készülékkel

16. 1. A cukortartalom meghatározása refraktométerrel

16. 2. Zsírok és olajok azonosítása törésmutató alapján

16.3. Alkoholtartalom meghatározása

Felhasznált irodalom

Melléklet

I. rész Általános és szervetlen kémia

Első gyakorlat

1. Munkavédelmi szabályok

1. Laboratóriumban enni, inni tilos.

2. Laboratóriumba kabátot és nagyobb táskát (50cm X 80cm) behozni nem szabad.

3. A kicseppent, kiömlött vegyszert rögtön fel kell törölni a munkalapról.

4. Akinek hosszú haja van, kösse össze, kerülni kell a hosszú nyaklánc, fülbevaló viselését.

5. A reakciók során keletkezett gázokat ne szagoljuk közvetlenül, hanem kezünkkel enyhe légáramlatot hajtva nagyon óvatosan szagoljuk meg.

6. Kémcsőben lévő oldatok összerázásakor ne fogjuk be a kémcső nyílását!

7. Kémcsőreakcióknál elég fél kémcsőnyi oldattal dolgozni, ha az oldatot melegíteni kell, akkor csak harmad kémcsőnyi oldattal dolgozzunk! Folyadékok melegítésénél tartsuk oldalra a kémcsövet és ne irányítsuk se magunk se a társunk felé, mert könnyen kifröccsenhet. A kémcsövet folyamatosan mozgassuk, hogy a láng az egész felületet egyenletesen érje!

8. A szilárd anyagokat műanyagkanállal vesszük ki a tárolóedényből. Folyadékból és szilárd anyagból a felesleget visszatenni tilos a reagens üvegbe.

9. Ne pipettázzunk tömény savat, lúgot, csak ballonos vagy automata pipettával!

10. Gyúlékony anyagokkal (alkohol, éter, aceton) ne dolgozzunk nyílt láng közelében.

11. A gázlángot nem szabad felügyelet nélkül hagyni.

12. Ha a Bunsen égőt nem használjuk átmenetileg világító lángra kell állítani.

13. Laboratóriumokban nagyobb tüzek oltására homokkal, porral vagy szénasavval oltó tűzoltó készüléket használjunk.

14. Elektromos tüzeket tilos és életveszélyes haboltóval vagy vízzel oltani.

Néhány fontosabb sérülés ellátása

A bőrre került savat és lúgot azonnal töröljük le, mossuk le bő vízzel, majd semlegesítsük a savat NaHCO_3, a lúgot pedig ecetsav híg oldatával. Ha sav vagy lúg kerül a szembe, vízzel öblögessük szemmosó pohárból.

2. Fontosabb laboratóriumi eszközök

1. ábra Laboratóriumi eszközök

A laboratóriumi üvegeszközök egy része nem hőálló üvegből készül, így melegíteni tilos. Ilyen például az üvegtölcsér, mérőlombikok, pipetták és mérőhengerek. Közvetve, tehát porcelánbetétes hálón keresztül melegíthetőek a főzőpoharak és az Erlenmeyer lombikok. Közvetlenül melegíthetőek a kémcsövek, gömblombikok és a Kjeldahl lombikok.

3. Laboratóriumi alapműveletek

3.1. Bunsen égő használata

A Bunsen égő a leggyakrabban használt laboratóriumi gázégő. Bunsen égő fúvókáján át jut az éghető gáz a csőbe. Az égőn a levegő beáramlását egy körgyűrű segítségével lehet szabályozni. Ha körgyűrű zárt állásban van, akkor az égés nem megfelelő oxigén ellátottságú. Ekkor sárgás, kormozó lánggal ég az égő, ugyanis apró szén részecskék keletkeznek. Ha a körgyűrű megfelelő beállításával elegendő oxigént juttatunk a beáramló gázhoz, akkor az égő kékes, szúró lánggal ég. Ekkor az égés tökéletes, széndioxid keletkezik az égés során. A szúró láng hőmérséklete nagyobb, mint a kormozó láng hőmérséklete.

Az égő meggyújtása előtt a levegőző nyílást el kell zárni, majd a gázcsap kinyitása után gyújtsuk meg a gázt. Ekkor sárgás színű kormozó lángot kapunk. A kékes, szúró láng beállításához a levegőző nyílást a kívánt mértékig nyitjuk ki, de nem teljesen, mert ekkor előfordulhat, hogy az égő is begyullad, vagyis a gáz közvetlenül a fúvókánál ég Ilyenkor a gázcsap elzárása után az égőt lehűtjük, és csak ezután gyújthatjuk meg újból a gázt.

2. ábra Bunsen égő

3.2. Folyadékok melegítése

a, A kémcsőben levő folyadék térfogata maximum a kémcső térfogatának egyharmada legyen. A kémcsövet nyílt lángon melegíthetjük, ferdén tartva a gázégő lángjának a felső harmadába helyezve. A kémcsövet kémcsőfogóba fogjuk be. A kémcsőben lévő folyadékot a kémcső rázogatásával állandó mozgásban tartjuk a lökdösődő forrás elkerülésére. Ügyeljünk arra, hogy a kémcső száját se magunk se a szomszédunk felé ne fordítsuk.

b. A főzőpohárban, Erlenmeyer lombikban levő folyadékot közvetve, azbesztes dróthálón (kerámiabetétes dróthálón, kerámialapon) keresztül melegítjük. Az egyenletes forrás biztosítására használjunk néhány horzsakövet. A melegített edényt a melegítés kezdete előtt kívülről töröljük szárazra, mert különben könnyen elrepedhet.

3.3. Mérés laboratóriumi mérleggel

A mérlegek jellemzői:

a méréshatár- az a maximális tömeg, amivel a mérleg terhelhető, az érzékenység- az a legkisebb tömeg, amelyre a mutató (vagy kijelző) egy osztással kitér, a torzítás- a valós tömeg és a mért tömeg közötti százalékos eltérés. A laboratóriumban használt mérlegek: Táramérlegethasználunk, ha 0,01 g érzékenységgel akarunk mérni. Ennek méréshatára 100-500g lehet. A precíziós mérleg1 mg (0,001 g) érzékenységű mérést tesz lehetővé, felső méréshatára 100-200 g közötti. Az analitikai mérlegen0,0001 g (0,1 mg) érzékenységgel mérhetünk. Ez a mérleg érzékeny a légmozgásra is, ezért üvegezett szekrényben tartjuk, hogy a portól, huzattól megvédjük. Méréshatára 100-200g.

3. ábra Tára mérleg, 4. ábra Analitikai mérleg

A mérés menete digitális mérlegen.

Ha vegyszert mérünk be, akkor először a mérlegre üresen ráhelyezzük az edényt amibe majd a vegyszert tesszük, és edénnyel együtt nullázzuk le a mérleget. Ez a művelet a tárázás. Ha ezután az edényt az anyaggal együtt helyezzük a mérleg lapjára, akkor már csak az anyag tömege fog megjelenni a mérlegen.

A mérleg használatakor betartandó szabályok:

1. A mérleget rázkódásmentes, egyenletes hőmérsékletű, korrozív gőzöktől mentes helyiségben kell felállítani.

2. A mérleget csak vízszintesen felállítva szabad használni. Mérés előtt ellenőrizni kell a vízszintjelző buborékok helyzetét. A lábcsavarok magasságát változtatva a mérleg vízszintbe hozható.

3. A mérendő tárgyat mindig a serpenyő közepére helyezzük el, hogy egyenletes terhelést okozzon.

4. Közvetlenül a serpenyőbe ne tegyünk vegyszert, óraüvegen, főzőpohárban, papírlapon vagy egyéb edényben végezzük a bemérést.

5. A mérleg serpenyőjére nem szabad semmit sem ráejteni.

6. Mérés közben és használaton kívül a mérleg ajtaját tartsuk zárva.

3.4. Szűrés

A folyadékban lebegő apró szilárd részek szűrésére szűrőpapírt használunk. A szűrőpapírt üvegtölcsérbe helyezzük. Ha a csapadékra van szükség sima szűrőt, ha az oldatra redős szűrőt használunk. Sima szűrőt úgy készítünk, hogy a szűrőpírból akkora négyzetet vágunk ki, melynek oldalhosszúsága a tölcsér átmérőjének a kétszerese. A papírt kettéhajtjuk, körcikk alakúra vágjuk, egyik lapját kihajlítjuk, és a kúp alakú tölcsérbe tesszük. A papír széle valamivel lejjebb legyen a tölcsér szélénél. A szűrés megkezdése előtt a szűrőt desztillált vízzel megnedvesítjük, és ujjunkkal odatapasztjuk a tölcsér oldalához. Így nem marad levegő a papír és a tölcsér fala között.

Redős szűrőt úgy készítünk, hogy a körcikk alakúra vágott papírt először nyolcrét hajtjuk, majd kétrétig szétnyitjuk, és a hajtásvonalakkal határolt cikkeket harmonikaszerűen behajtogatjuk.

5. ábra Sima és redős szűrő hajtogatása

A szűrésnél a tölcsért a Bunsen-állványra erősített szűrőkarikára tesszük. A tölcsér szárát hozzáérintjük a felfogó edény oldalához, így az összefüggő folyadékoszlop szívó hatása gyorsítja a szűrést.

6. ábra A helyes szűrés bemutatása

Dekantálás: A könnyen ülepedő csapadék elválasztására használt művelet. A leülepedett csapadékról a folyadékot óvatosan leöntjük, majd a tiszta mosófolyadékkal összerázzuk a csapadékot, ülepedni hagyjuk, és ismét leöntjük. Az eljárást többször megismételve az edény alján a tiszta csapadék marad vissza.

A gyakorlat során elvégzendő feladatok

1. A Bunsen-égő használatának gyakorlása, kormozó illetve szúró láng beállítása.

2. Kémcsőben levő folyadék melegítése. Öntsünk kémcsőbe desztillált vizet harmad részig és a fent leírt módon melegítsük forrásig.

3. Precíziós mérleg használata
A, Mérjünk le a mérlegen egy az asztalon található laboratóriumi tárgyat.
B, Mérjünk be egy főzőpohárba 5 gramm kristályos timsót (KAl(SO_4)2∙12H_2O).

4. Főzőpohárban lévő folyadék melegítése.
Az előző pontban lemért vegyszerre öntsünk mérőhengerből 30 cm^3 vizet. Keverjük fel üvegbottal, ha nem oldódik fel teljesen a vegyszer melegítsük a főzőpoharat. Írjuk le megfigyelésünket!

5. Szűrés
Körülbelül 10 cm^3 bárium-klorid oldatot öntsünk ki főzőpohárba. Öntsünk hozzá ugyanennyi kálium-szulfát oldatot. Az így keletkező csapadékot s redős szűrőn keresztül szűrjük le. Írjuk le a folyamat reakcióegyenletét!

6. Keverék szétválasztása dekantálással. Egy vegyszeres kanálnyi konyhasót keverjünk össze háromkanálnyi homokkal. Öntsünk a keverékre kb. 50 cm^3 desztillált vizet, keverjük össze az így kapott szuszpenziót. Majd dekantálással a fent leírt módon válasszuk szét a sóoldatot a homoktól.

Második gyakorlat

4. Térfogat- és sűrűségmérés

4.1 Térfogatmérő eszközök

A térfogatmérő eszközöket két nagy csoportra oszthatjuk aszerint, hogy a belőlük kifolyatható, vagy a beléjük tölthető folyadék térfogatának mérésére használhatók. Kifolyásra kalibrált mérőeszköz a mérőhenger, pipetta, büretta. Feltöltésre kalibrált mérőeszköz a mérőlombik.A hőmérséklet emelkedésével a folyadékok térfogata általában növekszik. Ezen az elven alapul a hőmérő is. Melegítés hatására a folyadék részecskéinek mozgása intenzívebbé válik, ezért nagyobb teret töltenek be. Így a térfogatmérésnél akkor járunk el pontosan, ha a folyadék hőmérséklete megegyezik a térfogatmérő eszköz hitelesített hőmérsékletével (általában 20 oC). Térfogatmérő eszközöket melegíteni tilos!

A mérőhengert adott térfogatú folyadék kimérésére használjuk. A mérőhenger olyan üveg- vagy műanyaghenger, amelynek falán beosztás van, így az adott térfogathatáron belül tetszés szerinti folyadékmennyiség mérhető vele.A beosztáson látható legkisebb egység a mérőhenger méretétől és pontosságától függően lehet: 0,1cm^3, 0,5cm^3 1cm^3, 2cm^3, 5cm^3. A mérőhenger nem túl pontos mérőeszköz, mivel nagy az átmérője. Akkor használjuk, ha az anyag térfogatát elegendő csak közelítő pontossággal megadni.

7. ábra Mérőhengerek

A mérőlombikot meghatározott koncentrációjú oldatok készítésére ill. hígítására használjuk. A mérőlombik keskeny nyakán egy jel található. Ha eddig a jelig töltjük fel folyadékkal, akkor éppen a lombikon jelzett térfogatot tartalmazza. A mérőlombik tehát csak egy meghatározott mennyiségű folyadék mérésére alkalmas.

8. ábra Mérőlombikok

A pipetta adott térfogatú folyadék pontos kimérésére szolgáló mérőeszköz. Pontosabb, mint a mérőhenger, mert a leolvasás helyén szűk a pipetta átmérője, így néhány csepp folyadékkülönbség is jól látható szintkülönbséget okoz. Több fajta pipetta létezik. Az osztott pipetta falán beosztás látható, így többféle térfogat is mérhető vele.

9. ábra Osztott pipetták

A hasas pipettával csak egyféle, a ráírt térfogatú folyadék mérhető. Kétféle hasas pipettával is mérhetünk. Az egyjelű hasas pipettának a felső jelig kell felszívnunk a folyadékot, majd teljesen leengedjük. A pipetta kihúzott végében mindig marad egy kevés folyadék, ezt soha ne fújjuk ki, mert így mérhető pontosan a jelzett térfogat! A kétjelű hasas pipettával a folyadékot a felső jeltől az alsó jelig engedjük ki.

10. ábra Az egyjelű hasas pipetta és a kétjelű hasas pipetta

Sorozatméréseknél ún. automata-pipettákat használunk. Ezek cserélhető, kb. 10 cm hosszúságú és 1 cm átmérőjű, végükön beszűkített műanyag pipetta-heggyel ellátott dugattyús megoldású eszközök. A végükön található gomb segítségével be tudjuk állítani a mérni kívánt térfogatot. Pontosságuk kissé elmarad a hagyományos üvegeszközökétől (kb.±2%), viszont nagy előnyük, hogy gyorsan lehet velük mérni, így jól helyettesítik az osztott-pipettát. Laboratóriumi használatuknál időközönként célszerű a pipetta pontosságát kalibrálással ellenőrizni.

A folyadékok térfogatának pontos mérésénél figyelemmel kell lennünk a folyadékfelszín (meniszkusz) pontos beállítására. Laboratóriumi munkánk során vizes oldatokkal dolgozunk, melyek határfelülete homorú. Mindig a meniszkusz közepét állítjuk a jelre. A pontos mérés másik feltétele, hogy a meniszkuszt mindig szemmagasságban kell beállítani.

12. ábra A meniszkusz helyes és helytelen beállítása nedvesítő folyadékoknál, valamint a meniszkusz pontos beállítása szemmagasságban

A büretta általában 1 cm átmérőjű, 10-25-50 cm^3 össztérfogatú folyadékadagoló, lényegében az osztott pipettához hasonló, beosztással ellátott eszköz, amelyet függőlegesen állványba fogva használunk. Felső pereme általában kiszélesedik, ezért a folyadékot tölcsér nélkül is bele lehet önteni. Alsó végén egy csap található, melynek segítségével a belőle kifolyó folyadékmennyiséget szabályozzuk. A beosztás nulla pontja felül található. Feltöltésénél a nulla pont fölé töltjük a folyadékot és az alsó csap segítségével állítjuk a meniszkuszt a jelre. A büretta alkalmas az össztérfogaton belül tetszőleges térfogatú folyadékrészletek lemérésére, adagolására (cseppenként is). Leggyakrabban az analitikában térfogatos elemzésnél mérőoldatok adagolására használják.

13. ábra Büretta

A laboratóriumi sorozatméréseknél nagy segítséget jelentenek a modern tartályos adagoló eszközök (diszpenzer), amelyek a folyadékot adagolófejjel ellátott üveg tartályban tárolják. Az adagolófej a fecskendőhöz hasonlóan működik, a beállított térfogatú folyadék felszívását és kinyomását biztosítja. Pontossága kb. a mérőhengerével egyezik meg.

14. ábra Folyadékadagoló

4.2 Sűrűség meghatározása areométerrel

Egy oldat sűrűsége a test tömegének (m) és térfogatának (V) hányadosával egyenlő: ρ = m/V. SI mértékegysége: kg/m^3. Használjuk még a kg/dm^3, g/cm^3, g/dm^3 mértékegységeit is. A sűrűség meghatározására több módszer is alkalmazható. Folyadékok sűrűségének a mérésére itt az Arkhimédész elvén alapuló areométeres eljárást tárgyaljuk.

Areométer

Hosszú nyakú, skálabeosztással ellátott üvegcső, melyet a mérendő folyadékba merítünk. A folyadék felszín és a skála találkozásánál leolvassuk a sűrűség értéket. Az areométer addig merül a folyadékba, míg az általa kiszorított folyadék tömege egyenlővé nem válik a saját tömegével. Minél mélyebbre merül a folyadékba az areométer, annál kisebb a folyadék sűrűsége, ezért a skálán a számok felülről lefelé növekszenek. Miután a legtöbb oldatban a sűrűség a koncentrációval nő, ezért pl. az areométer 20%-os konyhasóoldatban kevésbé mélyre merül be, mint a 10%-os oldatba, vagy akár tiszta vízbe. Az areométer alsó kiszélesedése higannyal vagy ólomsöréttel van töltve, ami biztosítja, hogy a mérőeszköz a folyadékba bemerítéskor függőlegesen ússzon. Tömege meghatározza a mérési tartományt.

15. ábra Areométer

Vannak speciális areométerek, amelyek nem a sűrűséget, hanem közvetlenül a koncentrációt mutatják. Természetesen ezek a mérőeszközök csak egy meghatározott folyadékfajta mérésére alkalmasak. Használnak pl. szacharimétert cukoroldatokhoz, amelynek skálája a cukortartalmat adja meg; alkoholmétert, amelyről térfogatszázalékban közvetlenül leolvasható az alkoholtartalom; tejareométert (galaktométert), amely a zsír- vagy víztartalmat mutatja.

A gyakorlat során elvégzendő feladatok:

1. Gyakoroljuk az egy- és kétjelű hasas pipetta, valamint az osztott pipetta használatát. A főzőpohárban levő desztillált vízből a gyakorlatvezető által megadott térfogatokat mérjük át Erlenmeyer-lombikba.

2. Gyakoroljuk a büretta használatát. Fogjuk a bürettát függőlegesen állványba. Buborékmentesen töltsük meg desztillált vízzel tölcsér segítségével. A csap elforgatásával engedjünk le annyi folyadékot, hogy a meniszkusz a nulla jelzésen legyen. A gyakorlatvezető által megadott térfogatokat adagoljunk az Erlenmeyer-lombikba. Használat előtt a bürettát is át kell öblíteni a mérendő folyadékkal! Használat után engedjük ki a bürettából a bent levő folyadékot, és háromszor-négyszer öblítsük át desztillált vízzel.

3. Gyakoroljuk a mérőlombik használatát. A mérőlombikba öntsünk desztillált vizet úgy, hogy a folyadékszint 1-2 cm-rel lejjebb legyen, mint a lombik falán levő jel. A jeligtöltést pipetta segítségével végezzük. Cseppenként addig adagoljuk a vizet, míg a meniszkusz alsó pontja eléri a jelet. Oldatkészítéskor, hígításkor a jeligtöltés után a mérőlombikot alaposan rázzuk össze!

4. Gyakoroljuk az automata pipetta használatát.

5. Nézzük meg, hogyan változik a folyadékok térfogata a hőmérséklettel! 10 cm^3 desztillált vizet pipettázzunk át egy kémcsőbe, majd jelöljük be a kémcső meniszkuszát alkoholos filctollal. Forraljuk fel a kémcsőben levő vizet és nézzük meg, hogy a vízszint a jel fölött vagy alatt van-e.

6. Vizsgáljuk meg azt, hogy a térfogatok – a tömegekhez hasonlóan – nem feltétlenül adódnak össze! Mérőhengerben öntsünk össze 10 cm^3 vizet és 10cm^3 alkoholt, majd olvassuk le a közös térfogatot (tanári kísérlet). Magyarázat: A víz és alkohol részecskéi eltérő méretűek. Az alkohol részecskéi közé beférnek a vízmolekulák, ami az összeöntéskor térfogatcsökkenést okoz.

7. Ismeretlen sűrűségű folyadékok sűrűségének meghatározása areométer segítségével. A vizsgálandó folyadékot gondosan kitisztított és kiszárított üveghengerbe töltjük és óvatosan leengedjük az areométert az üveghenger aljáig. Ha az areométer lesüllyed az oszlop aljára, akkor egy kisebb sűrűséget mérő areométer szükséges, ha lebeg a folyadékban akkor alkalmas az adott sűrűségű folyadék mérésére. Ügyeljünk arra, hogy az areométer az üveghenger falával sehol se érintkezzék, hanem szabadon lebegjen a folyadékban.

8. Jegyezzük fel a különböző koncentrációjú oldatok sűrűségét.

Harmadik gyakorlat

5. Vegyszerismeret I.

A szervetlen vegyületek savak bázisok vagy sók. Ezek legegyszerűbb képviselői:

Savak: HCl, H_2SO_4, HNO_3, H_3PO_4, H_2CO_3

Bázisok: NaOH, KOH, Ca(OH)2,

A savak és bázisok egymással sót képeznek.

A sósav sói a kloridok. Pl. NaCl, MgCl_2

A kénsav sói a szulfátok: Pl. Na_2SO_4, CaSO_4

A salétromsav sói a nitrátok: Pl. NaNO_3, Ca(NO_3)2

A foszforsav sói a foszfátok, hidrogénfoszfátok és dihidrogén-foszfátok: Pl. Na_3PO_4, Na_2HPO_4, NaH_2PO_4

A szénsav sói a karbonátok és hidrogénkarbonátok: Pl. Na_2CO_3, NaHCO_3

5.1. Egyszerű ionokból álló sók képletének felírása

Az egyszerű sók fémes és nemfémes elemek ionjaiból épülnek fel. Kristályrácsukat a pozitív és negatív töltésű ionok közt ható elektrosztatikus kölcsönhatás tartja össze. Képletük az ionok számarányát fejezi ki. Bennük a kationok és az anionok aránya mindig olyan, hogy a negatív és pozitív töltések egymást kiegyenlítik, azaz a vegyület kifelé semleges. Például a nátrium-klorid képlete NaCl. Ez azt fejezi ki, hogy bármely mennyiségű nátrium-kloridban a Na+ és Cl- ionok aránya 1:1. Az ionvegyületek képletének felírásakor ismernünk kell az alkotó ionok töltését. A periódusos rendszer főoszlopaiból sok egyszerű ion töltése leolvasható.

A b oszlopokban található átmeneti fémek töltéseit azonban nem lehet egyszerűen leolvasni a periódusos rendszerről. Sok esetben ezek a fémek többféle oxidációs állapotot is felvehetnek.

Az ionvegyületek képletének írásakor mindig a kationt írjuk le először aztán az aniont, az alsó indexek jelzik az ionok arányát.

A, Ha a vegyületet alkotó kation és anion töltésének nagysága megegyezik, akkor arányuk 1:1. Ekkor csak a kation és anion vegyjelét kell egymás mellé írni töltés nélkül.

Pl . kalcium-oxid: Ca2+ + O2-→ CaO

kálium-fluorid: K+ + F-→ KF

B, Ha az alkotó kationok és anionok töltésének nagysága különböző, akkor különböző mennyiségű kationt és aniont kell vennünk ahhoz, hogy semleges vegyületet kapjunk.

Pl . A magnézium-bromid a Mg2+ és Br- ionok által alkotott vegyület. Mivel a Mg2+-ionok kétszeresen pozitív töltésűek a Br--ionok viszont csak egyszeresen negatív töltésűek , ahhoz, hogy a vegyület kifelé semleges legyen kétszer annyi Br--t kell venni mint Mg2+-iont. Ezért a vegyület képlete MgBr_2.

A vegyületek fontos jellemzője a moláris tömeg, mely az alkotó elemek móltömegéből adódik össze, melyet a periódusos rendszerből olvasunk le.

Pl. MMg = 24,3 g/mol , MBr =79,9 g/mol → MMgBr2 = (24,3 + 2∙79,9)g/mol = =184,1 g/mol

Gyakorló feladatok:

1. Mi az alábbi elemek vegyjele?
Foszfor, nitrogén, réz, mangán, bór, kálium, kalcium, vas, cink, ezüst, bróm, molibdén, nátrium, oxigén.

2. Mi az alábbi elemek neve?
S, H, Ba, Al, C, Si, Pb, P, Cl, I, Hg, Mn

3. Számoljuk ki a következő vegyületek moltömegét!
FeS, AlCl_3∙6H_2O, MgS, MgCl_2

4. Az alábbi üres periódusos rendszerben jelöljük be színes ceruzával a következő csoportokat:

1. fémek

2. nemfémek

3. félfémek

4. alkálifémek

5. alkáliföldfémek

6. halogének

7. nemesgázok

8. s-mező elemei

9. p-mező elemei

10. d-mező elemei

11. átmeneti fémek

Periódusos rendszer

5. Képezzük a különböző ionvegyületek képletét és nevét! Töltsük ki a következő táblázatot!

Cl-

(klorid-ion)

Br-

(bromid-.ion)

O2-

(oxid-ion)

S2-

(szulfid-ion)

Na+

K+

Ca2+

Al3+

Fe3+

Fe2+

Zn2+

5.2. Egyszerű ionokból álló vegyületek tulajdonságainak vizsgálata

Tegyünk borsónyi mennyiséget kémcsövekbe a következő vegyszerekből!

1. CaO

2. CaCl_2·2H_2O

3. FeS

4. FeCl_3· 6H_2O

5. KCl

6. Al_2O_3

7. AlCl_3· 6H_2O

8. MnCl_2· 4H_2O

9. ZnCl_2· 4H_2O

- Univerzális indikátorpapír segítségével állapítsuk meg az oldat kémhatását!

- Figyeljük meg, melyik só oldásánál tapasztalható lehűlés illetve felmelegedés!

- A következő vegyszerekhez öntsünk 1 mólos NaOH oldatot: 2,4,7,8,9.

Megfigyelésünket táblázatban foglaljuk össze! Az oldódással kapcsolatos megfigyeléseinket az 1. mellékletben szereplő oldódási táblázat adatival vetjük össze.

1. Feladat: Két ismeretlen vegyszer meghatározása. Az ismeretlen az alábbi agyagok közül van kiválasztva: CaO, KCl, FeCl_3 · 6H_2O, ZnCl_2·4H_2O

AlCl_3·6H_2O , MnCl_2·4H_2O

Táblázat kísérleti tapasztalatok

képlet

név

Moláris tömeg (g/mol)

kristályok színe

oldhatóság vízben

1

CaO

2

CaCl_2·2H_2O

3

FeS

4

FeCl_3·6H_2O

5

KCl

6

Al_2O_3

7

AlCl_3·6H_2O

8

MnCl_2 4H_2O

9

ZnCl_2·4H_2O

vizes oldat kémhatása

megjegyzés

+1 M HCl

+1 M NaOH

1

égetett mész

.

2

higroszkópos anyag, megköti a levegő
nedvességtartalmát ezért szárítószer-
ként is használják

3

4

5

6

7

8

9

Negyedik gyakorlat

6. Vegyszerismeret II.

6.1 Öszetett ionokból álló vegyületek képletének felírása

Fontosabb összetett ionok

Ammónium-ion

NH_4+

Hidroxid-ion

OH-

Nitrát-ion

NO_3-

Szulfát-ion

SO_42-

Karbonát-ion

CO_32-

Foszfát-ion

PO_43-

Hidrogénfoszfát-ion

HPO_42-

Dihidrogénfoszfát-ion

H_2PO_4-

A több atomból felépülő iont összetett ionnak nevezzük. A fontosabb összetett ionokat a baloldali táblázat tartalmazza. A vegyületek felírásakor ugyanazt a szabályt követjük, mint az egyszerű ionos vegyületeknél. Először felírjuk az alkotó ionok képletét, majd kiszámoljuk az arányukat úgy, hogy a vegyület kifele semleges legyen. Ha az összetett ionból kell többet vennünk, akkor azt zárójelesen jelöljük

Példák:

Nátrium-nitrát: Na+ + NO_3- → NaNO_3

Nátrium-szulfát: 2Na+ + SO_42- → Na_2SO_4

Kalcium- nitrát: Ca2+ + 2NO_3- → Ca(NO_3)2

Feladat: Képezzük a különböző ionvegyületek képletét!

NO_3-
nitrát

OH-
hidroxid

CO_32-
karbonát

SO_42-
szulfát

PO_43-
foszfát

H_2PO_4-
dihidrogénfoszfát

HPO_42-
hidrogénfoszfát

Na+

K+

NH_4+

Ca^2+

Al3+

6.2. Összetett ionokból álló vegyületek tanulmányozása

Tegyünk kis mennyiségű vegyszert a táblázat szerint kémcsövekbe.

1. CaCO_3

2. CaSO_4 · 2H_2O

3. CuSO_4 · 5H_2O

4. (NH_4)2SO_4

5. CaHPO_4 · 2H_2O

6. Fe_3(PO_4)2

7. KH_2PO_4

8. FeSO_4

9. ZnCO_3

10. Na_2CO_3

11. NH_4NO_3

12. AgNO_3oldat

13. HCl oldat

14. NaOH oldat

- Öntsünk rá harmad kémcsőnyi desztillált vizet a vegyszerekre és vizsgáljuk meg a vízoldhatóságukat!

- Tegyünk univerzális indikátorpapírt az oldatokba. Piros színárnyalat esetén savas, sárga színnél semleges, kék árnyalat esetén lúgos a kémhatás.

- Öntsünk le az 1. és 9. oldatokról a folyadékot és adjunk a vegyszerekre kb. 1cm^3 sósav oldatot!

- Adjunk a 12. oldathoz is egy kevés sósav oldatot!

- A 4. és 11. oldathoz öntsünk NaOH oldatot, majd 1-2 perc múlva tegyünk a kémcső fölé lakmusz papirt! A levegőt óvatosan terelve hajtsuk az orrunk felé és állapítsuk meg, milyen gáz keletkezett!

- A többi feloldódott vegyszerhez is öntsünk néhány cm^3 1 mólos NaOH oldatot!

- Megfigyeléseinket táblázatban foglaljuk össze!

Az első két óra kísérletei valamint az oldhatósági táblázat alapján fogalmazzuk meg hogyan oldódnak vízben az alkálifém-vegyületek, kloridok, szulfátok, nitrátok, hidroxidok és a foszfátok!

képlet

név

moltömeg (g/mol)

a kristályok színe

oldhatóság vízben

1

CaCO_3

2

CaSO_4·2H_2O

3

CuSO_4·5H_2O

4

(NH_4)2SO_4

5

CaHPO_4·2H_2O

6

Fe_3(PO_4)2

7

KH_2PO_4

8

FeSO_4

9

ZnCO_3

10

Na_2CO_3

11

NH_4NO_3

12

AgNO_3 oldat

vizes oldat kémhatása

megjegyzés

+1 M HCl

+1 M NaOH

1

mészkő

2

gipsz

3

rézgálic, gombaölő hatása miatt
permetezőszerként is használják

4

műtrágya

5

műtrágya

6

7

8

műtrágya

9

10

szóda

11

műtrágya

12

klorid-ion kimutatásához használják

Ötödik gyakorlat

7. Az oldatok összetétele

7.1. Az oldatok töménységét kifejező koncentrációk

Az oldatok töménységét többféleképpen fejezhetjük ki. Ezek közül itt a tömegszázalék, vegyes százalék és a mólos oldat fogalmát tárgyaljuk.

a) Tömegszázalék (jele: tömeg % vagy m/m%)

Azt fejezi ki, hogy 100 g oldatban hány g oldott anyag van. Pl. 10 g NaCl + 90 g víz = 100 g oldat, az oldat 100 grammjában 10 g oldott NaCl van, tehát az oldat 10 tömeg %-os.

b) Vegyesszázalék (jele: vegyes % vagy m/V%)

Azt fejezi ki, hogy 100 cm^3 oldatban hány g oldott anyag van. Pl. Ha a KNO_3-oldat 2 vegyes %-os, akkor 100 cm^3 oldatban 2 g oldott KNO_3 van.

c) Mólos oldat vagy molaritás (mol/dm^3)

Azt fejezi ki, hogy 1 dm^3 oldatban hány mól oldott anyag van. Pl. Ha a NaOH oldat 0,1 mólos, akkor az oldat 1 dm^3 oldatban 0,1 mol oldott NaOH van.

7.2. Oldatok hígítása

Ideális oldatoknál, amelyek elegyítése nem jár térfogatváltozással felírható a hígításra vonatkozó egyenlet:

c_1V_1 = c_2V_2

ahol c_1 és V_1 a hígítandó anyag koncentrációja illetve térfogata, c_2 és V_2 pedig a hígított oldat koncentrációja és térfogata. Az egyenlet a fentebb tárgyalt koncentrációk közül csak a vegyes százalékra és molaritásra érvényes.

7.3. Számítási feladatok

TÖMEGSZÁZALÉK

1. 60 g KCl-hoz 340 g vizet adtunk. Hány tömeg %-os az oldat?

2. Hány kg NaOH szükséges 30 dm^3 16 tömeg%-os NaOH-oldat előállításához? A 16 tömeg %-os oldat sűrűsége 1,175 g/cm^3.

3. 2 dm^3 1,108 g/cm^3 sűrűségű 15 tömeg %-os NaCl-oldat elkészítéséhez hány g NaCl-ra van szükségünk? Hogyan készítjük el az oldatot?

4. 80,0 cm^3 20,0 tömeg %-os, 1,16 g/cm^3 sűrűségű KBr-oldatban hány g KBr van?

5. Hány g KI van 50,0 cm^3 14,0 tömeg %-os KI-oldatban, melynek sűrűsége 1,11 g/cm^3?

6. Hogyan készítsünk el 250,0 cm^3, 1,0 tömeg %-os konyhasóoldatot? (Az 1,00 tömeg %-os oldat sűrűsége 1,005 g/cm^3.)

7. 200,0 cm^3, 10,0 tömeg %-os, 1,063 g/cm^3 sűrűségű KNO_3-oldatot szeretnénk készíteni. Hogyan készítsük el az oldatot?

8. *Hány tömeg %-os az a szóda oldat, amelyet úgy készítettünk, hogy 28,6g kristályszódát (Na_2CO_3·10 H_2O) oldottunk fel 200 g vízben?

9. *Hány g kristályos kalcium-kloridot (CaCl_2·6 H_2O) kell bemérnünk, hogy 200g 14 tömeg %-os oldatot nyerjünk? VEGYESSZÁZALÉK (m/V%)

10. 3,5 dm^3 20 vegyes%-os oldat elkészítéséhez hány g KNO_3-ra van szükségünk?

11. Adjuk meg vegyes%-ban a 25 tömeg %-os, 1,260 g/cm^3 sűrűségű KOH-oldat koncentrációját!

12. A metanol 10 tömeg %-os vizes oldatának sűrűsége adott hőmérsékleten 0,9815 g/cm^3. Adjuk meg az összetételét vegyesszázalékban!

Mol/dm^3 TÖMÉNYSÉG (MÓLOS OLDAT)
Hány mol/dm^3 töménységű (hány mólos) az a NaOH-oldat, amelynek 250 cm^3-ében 2 g NaOH van oldva?
500,0 cm^3oldat 2,00 g NaNO_3-t tartalmaz Hány mol/dm^3-es az oldat?
Hány mol/dm^3-es az az oldat, amelynek 500,0 cm^3-e 2,00 g HCl-t tartalmaz?
Hány mol/dm^3 koncentrációjú az az oldat, amelynek 200,0 cm^3-ét 11,7 g NaCl-ból készítettek?
Hány mol és hány g NaOH-t tartalmaz 200,0 cm^3, 0,5 mol/dm^3 koncentrációjú NaOH oldat?
Hány mol és hány g Na_2CO_3-t tartalmaz 200,0 cm^3, 0,5 mol/dm^3 koncentrációjú Na_2CO_3-oldat?
Hány mol standardállapotú ammóniagázt tartalmaz 200,0 cm^3 1,0 mol/dm^3-es ammóniaoldat?
Hogyan kell készíteni 500,0 cm^3 0,1 mol/dm^3-es NaOH oldatot?
Hogyan készítsünk 250,0 cm^3 0,2 mol/dm^3-es KNO_3 oldatot?
Hány mol/dm^3 töménységű (hány mólos) az a 18 tömeg %-os HCl oldat, amelynek sűrűsége 1,090 g/cm^3?

HÍGÍTÁSI FELADATOK

1. 48 cm^3 1,5 mólos H_2SO_4 oldatot 0,18 mólosra szeretnénk hígítani. Mennyi a hígított oldat térfogata?

2. 1 liter 1 mólos NH_3 oldat készítéséhez hány cm^3 14,8 mólos NH_3 oldatot kell bemérnünk?

3. Hogyan kell egy oldatból 200 cm^3 tízszeres hígítású oldatot készíteni?

4. Hogyan kell egy sóoldatból 100 cm^3 hússzoros hígítású oldatot készíteni?

5. Kémcsőben lévő cink oldatból szeretnénk ötszörös hígítást készíteni egy másik kémcsőbe. Mi a teendőnk?

6. Kémcsőben lévő réz oldatból szeretnénk kétszeres hígítást készíteni egy másik kémcsőbe. Mi a teendőnk?

7.4. A feladatok megoldásai

1. Hány tömeg%-os az oldat? = 100g oldat hány g oldott anyagot tartalmaz?
Az oldat mennyisége 340 g + 60 g = 400 g
400 g oldatban van 60 g KCl
100 g oldatban van x g KCl

Tehát az oldat 15 tömeg %-os.

2. Először számítsuk ki a 30 dm^3 16 tömeg %-os NaOH tömegét!

m = ρ · V = 30 dm^3 · 1,175 kg/dm^3 = 35,25 kg

100 kg oldatban van 16 kg NaOH

35,25 kg oldatban van x kg NaOH

x = 5,64 kg

5,64 kg NaOH szükséges az oldat előállításához.

3. Mivel a tömegszázalék definíciójában az oldat és az oldószer is tömegben van megadva, nekünk is ki kell fejeznünk az oldat tömegét

M = Ρ · V = 1,108 G/CM3 · 2000 CM3 = 2216 G

100g oldatban van 15g NACL van (mivel 15tömeg%-os oldat)

2216g oldatban van X g NACL

Tehát az oldat elkészítéséhez 332,4 g NaCl szükséges.

Az oldat elkészítéséhez egy 2 dm^3-es mérőlombikra van szükség. A 332,4 g NaCl-t bemérünk főzőpohárba, feloldjuk desztillált vízzel majd a mérőlombikba öntjük az oldatot. A főzőpoharat átöblítjük desztillált vízzel, majd ezt is a mérőlombikba öntjük. A mérőlombikot ezután a jelig feltöltjük.

4. 80 cm^3 oldat tömege: m = ρ · V = 1,16 g/cm^2 · 80 cm^3 = 92,8 g

100 g oldatban van 20 g KBr

92,8 g oldatban van x KBr

5. 7,8 g Kl .

6. 250,0 cm^3 konyhasóoldat tömege: m = ρ · V = 500 cm^3 · 1,005 g/cm^3 = 251,25 g

Ha 100 g oldat 1 g NaCl-t tartalmaz

Akkor 251,25 g oldat x g NaCl-t tartalmaz

Tehát 5,03 g NaCl-ot bemérünk főzőpohárba, kevés vízben feloldjuk és 500,0 cm^3-es mérőlombikba desztillált vízzel jelig töltjük.

7. 21,26 g KNO_3-ot bemérünk, kevés vízben feloldjuk majd 200 cm^3-re hígítjuk mérőlombikban.

8. M(Na_2CO_3)=106 g, M(H_2O)=18 g, M(Na_2CO_3 · 10 H_2O) =286 g.

Kiszámítjuk, hogy 28,6 g kristályszóda hány g Na_2CO_3-ot tartalmaz:

286 g kristályszódában 106 g Na_2CO_3 van,

28,6 g kristályszódában 10,6 g Na_2CO_3 van.

Az oldat tömege 228,6 g.

228,6 g oldatban van 10,6 g Na_2CO_3

100 g oldatban van x g Na_2CO_3

Tehát a szóda oldat 4,64 tömeg %-os.

9. M(CaCl_2) = 111 g, M(CaCl_2 · 6 H_2O) = 219 g

Ha 100 g oldatban van 14 g CaCl_2, akkor

200 g oldatban van 28 g CaCl_2 van.

219 g CaCl_2·6 H_2O 111 g CaCl_2-ot tartalmaz,

x g CaCl_2·6 H_2O 28 g CaCl_2-ot tartalmaz.

x = 55,24 g.

55,4g kristályos kalcium-kloridot kell bemérnünk.

1. Részkérdések:

Mit jelent az-hogy az oldat 20 vegyes%-os?

3,5 dm^3 oldat hány cm^3-nek felel meg?

100 cm^3 oldatban van 20g KNO_3 (mert 20 vegyes%-os az oldat)

3500 cm^3 oldatban van x g KNO_3

x = 700 g

Tehát 700 g KNO_3-ra van szükség.

11. Mivel a tömegszázalék definíciójában az oldat tömegre, a vegyes százalék definíciójában viszont az oldat térfogatra van vonatkoztatva, ezért ki kell számolnunk az oldat térfogatát. Önkényesen 100 gramm oldatra vonatkoztatunk.

V=m/p

100 g 25 tömeg %-os oldat térfogata 100 g : 1,26 g/cm^3 = 79,37 cm^3

79,37 cm^3 oldatban van 25 g KOH

100 cm^3 oldatban van x g KOH

x = 31,498 g ≈ 31,5 g

Tehát az oldat töménysége 31,5 vegyes%

12. 100 g oldatban 10 g metanol van

100 g oldat térfogata: V=m/p=101,88 cm^3

101,88 cm^3 oldatban van 10 g metanol

100 cm^3 oldatban van x g metanol

Az oldat koncentrációja vegyes %-ban 9,82 vegyes%-os.

13. A feladat során megválaszolandó kérdések:

Végső kérdés: Hány mol NaOH van feloldva 1dm^3 (azaz 1000 cm^3) oldatban? (Hány mólos az oldat?)

Ehhez az oldatot cm^3-ben az oldott anyagot mólban kell megadni. Eredetileg azonban az oldott anyag grammban van megadva és csak 250 cm^3 oldatra van vonatkoztatva. Ezért a feladat részkérdései:

- Hány gramm NaOH van 1000 cm^3 oldatban?

- Hány mólnak felel meg az előbb kiszámolt mennyiség?

250 cm^3 oldatban van 2 g NaOH

1000 cm^3 oldatban van x g NaOH

x = 8 g

1 mol NaOH 40 g

x mol NaOH 8 g

x = 0,2 mol

Tehát 0,2 mol NaOH van 1000 cm^3 oldatban ezért az oldat 0,2 mol/dm^3 töménységű..

14. c = 0,05 mol/dm^3

15. c = 0,11 mol/dm^3

16. Az NaCl oldat 1 mol/dm^3 koncentrációjú.

17. 1000 cm^3 oldatban van 0,5 mol NaOH

200 cm^3 oldatban van x mol NaOH

1 mol NaOH 40 g

0,1 mol NaOH 4 g

Az oldat 4 g illetve 0,1 mol NaOH-t tartalmaz.

18. 0,1 mol, azaz 10,6g Na_2CO_3-t tartalmaz.

19. 0,2 mol NH_3 gázt tartalmaz.

20. Részkérdések:

- Mit jelent az, hogy egy oldat 0,1 mol/dm^3 koncentrációjú?

- Hány mol NaOH-t tartalmaz 500 cm^3 oldat?

- Hány grammnak felel ez meg?

0,1 mol/dm^3 koncentrációjú oldat: 1000 cm^3 oldatban 0,1 mol anyag van.

500 cm^3 oldat ennek a felét tartalmazza: 0,05 mol NaOH-t

1 mol NaOH 40 g

0,05 mol NaOH x g

x = 2 g

2 g NaOH-t kell desztillált vízzel 500 cm^3-re hígítani mérőlombikban.

21. 5,05 g KNO_3-ot vízben oldunk és 250 cm^3-re hígítunk.

22. A 100 g 18 tömeg %-os HCl-oldat térfogata:

91,74 cm^3 sósav oldatban van 18 g HCl

1000 cm^3 sósav oldatban van x g HCl

x = 196,2 g

36,5 g HCl 1 dm^3 oldatban 1 mólos

196,2 g HCl 1 dm^3 oldatban x mólos

x = 5,38 mólos

Tehát az oldat töménysége 5,38 mol/dm^3.

23. c_1·V_1 =c_2·V_2

C_1=1,5 mol/dm^3 V_1=48 cm^3 c_2=0,18 mol/dm^3

24. 64,6 cm^3 oldatot kell felhígítani.

25.

A hígítandó oldatból 20 cm^3-t bemérünk és 200 cm^3-re hígítjuk mérőlombikba.

26.Az eredeti oldatból 5cm^3-t bemérünk és 100cm^3-re hígítjuk.

27. 1 rész cinkoldathoz 4 rész desztillált vizet öntünk.

28. 1 rész rézoldathoz 1 rész desztillált vizet öntünk.

7.5. Oldatkészítési feladatok

a) Oldatkészítés szilárd vegyszerekből. Készítsünk a gyakorlatvezető által megnevezett anyagból megadott térfogatú és töménységű oldatot.

Az oldatkészítés lépései:

1. Számítsuk ki a szükséges vegyszermennyiséget.

2. Ha szükséges az anyagot porítsuk el dörzscsészében.

3. A vegyszert mérjük be egy erre alkalmas edénybe (főzőpohár, óraüveg, higroszkópos anyagoknál bemérőedény stb.).

4. Oldjuk fel a vegyszert főzőpohárban az össztérfogatnál jóval kevesebb oldószerben, keverés közben. Lassan oldódó anyagoknál célszerű melegítést alkalmazni.

5. Az oldatot lehűlés után teljes mennyiségében öntsük át tölcsér segítségével a megadott térfogatú mérőlombikba. A főzőpoharat néhányszor alaposan öblítsük ki vízzel és ezeket a részleteket is öntsük a mérőlombikba. A folyadék meniszkuszát állítsuk a lombikon levő jelre. Bedugaszolás után az oldatot alaposan rázzuk össze.

b, Az előzőekben elkészített oldat hígítása a gyakorlatvezető utasítása szerint.

Egy külön mérőlombikba ötszörös, tízszeres illetve húszszoros hígítású oldatot kell elkészíteni.

16. ábra Az oldatkészítés lépései

Hatodik gyakorlat

8. Az oldatok kémhatása

8.1 A pH fogalma

A pH a hidrogén ion koncentráció negatív tízes alapú logaritmusa, mely az oldatok kémhatását jellemző szám. A pH-t a víz disszociációjából vezetjük le.

A víz gyenge elektrolit. Kismértékben disszociál hidroxónium-ionokra és hidroxid-ionokra:

2 H_2O ⇆ H_3O+ + 2 OH-

Az egyszerűbb jelölés kedvéért a továbbiakban a H_3O+-iont, H+-ionként említjük.

Semleges oldatban a hidrogén-ion koncentrációja megegyezik a hidroxid-ion koncentrációjával, mindkettő értéke 10-7 mol/dm^3.

[H+] = [OH-]

Ha savat öntünk a desztillált vízbe, megnöveljük a hidrogén-ionok koncentrációját. Így az a hidroxid-ion koncentrációnál nagyobb lesz.

[H+] >[OH-]

Ha pedig lúgot öntünk a desztillált vízbe, ezzel megnő a hidroxid-ionok koncentrációja és arányiban lecsökken a hidrogén-ionok koncentrációja.

[H+] < [OH-]

A vizes oldatok savasságának és lúgosságának a mértéke a hidrogén-ionok és a hidroxid-ionok koncentrációarányától függ. Mivel igen kis koncentrációkról van szó a kémhatás könnyebben áttekinthető, ha az ionkoncentrációk negatív logaritmusát használjuk a koncentráció értékei helyett. Jelük: pH, illetve pOH.

pH = -lg [H+],

pOH = -lg [OH-],

Vízben és semleges oldatokban: pH = pOH = 7,

Savas kémhatású oldatokban: pH < 7 < pOH,

Lúgos kémhatású oldatokban: pH > 7 > pOH,

Mindhárom esetben: pH + pOH = 14.

17. ábra A pH és kémhatás kapcsolata

Egy oldat kémhatását a gyakorlatban valamilyen sav-bázis indikátorral állapíthatjuk meg. Az indikátorok színe az oldat kémhatásától függ. Pl. az univerzál indikátorpapír savas közegben piros, lúgos közegben kék színű. A pH pontos mérésére elektrometriás pH mérőműszert használunk.

8.2. Gyakorló feladatok, hatványozás, logaritmus

10^3 = ?

10-2 = ?

10^0 = ?

lg 10x = ?

lg 100 = ?

lg 0,1 = ?

-lg 0,01 = ?

lg 0,03= ?

lg 3·10-5= ?

8.3. Minta feladatok pH számításra

1. Egy oldat hidrogén-ion koncentrációja: 10-3 mol/dm^3. Mennyi a pH-ja? Mennyi a pOH-ja? Mennyi a hidroxid- ion koncentrációja? Milyen a kémhatása?

Megoldás

pH = -lg [H+] = -lg 10-3 = 3,

pH + pOH = 14,

pOH = 14-3 = 11.

[OH-] =10-11 mol/dm^3,

Az oldat savas kémhatású.

2. Mennyi a pH-ja annak az oldatnak, amelyiknek a hidroxidion-koncentrációja:

a.) 10-10 mol/dm^3 b.) 2·10-2 mol/dm^3 ?

Megoldás:

a.) Ha [OH-] =10-10 mol/dm^3, akkor pOH = 10,

mivel pH + pOH = 14, ezért pH=4

b.) Ha [OH-] =2·10-2 mol/dm^3 ,akkor pOH = -lg(2·10-2) = 1,7,

pH = 14 - 1,7 = 12,3.

3. Mennyi annak az oldatnak a hidrogénion-, hidroxidion-koncentrációja és a pOH-ja, amelynek pH-ja: 3,7?

Megoldás:

Ha pH=3,7 akkor [H+] = 10-3,7 mol/dm^3 = 2·10-4 mol/dm^3

mivel pH + pOH = 14, ezért pOH=10,3

[OH-] =10-10,3 =5·10-11 mol/dm^3 ,

4. Mekkora a pH-ja a 0,1 mólos HCl-oldatnak és a 0,1 mólos NaOH-oldatnak?

Megoldás

A HCl és az NaOH egyértékű, erős elektrolitok. Tehát teljesen disszociált állapotban vannak. Ekkor a savkoncentráció megegyezik a hidrogénion-koncentrációval, és a lúgkoncentráció a hidroxidion-koncentrációval:

[HCl] = [H+] = 0,1,

pH = -lg [H+] = 1,

[NaOH] = [OH-] = 0,1,

pOH = -lg [OH-] = 1,

pH = 14-1 = 13.

8.4 gyakorló feladatok

1. Számítsuk ki a pH és pOH értékét az 0,001 mólos NaOH-oldatban, ha a disszociáció teljes!

2. Határozzuk meg a 0,002 mólos HN0_3-oldat pH-ját, ha a disszociáció teljes!

3. Mennyi a H+-ion koncentrációja annak a sósavoldatnak, amelynek pH-ja 2?

4. Mennyi a 0,25 mólos NaOH-oldat pH-ja, ha a disszociáció teljes?

5. Számítsuk ki, annak a vizes oldatnak a pOH-ját, amelyben a hidrogénion-koncentráció: 2,5·10-9 mol/dm^3.

6. Mennyi a 0,01 mólos 0,0005 mólos NaOH-oldat pH-ja teljes disszociációt feltételezve?

7. Mekkora az alábbi folyadékok pH-értéke?

- a) sör ([H+] = 5·10-5 mol/dm^3)

- b) bor ([H+] = 8·10-4 mol/dm^3)

- c) narancslé ([H+] = 2,9·10-4 mol/dm^3)

- d) citromlé ([H+] = 4,95·10-3 mol/dm^3)

- e) étkezési ecet ([H+] = 7,5·10-3 mol/dm^3)

- f) tengervíz ([H+] = 4,6·10-9 mol/dm^3)

8. Mekkora az alábbi folyadékok hidrogénion-koncentrációja?

- a) vérplazma (pH = 7,4)

- b) vizelet (pH = 5,6)

- c) bélnedv (pH = 8,15)

- d) friss tej (pH = 6,7)

8.5. Megoldások

1. pH = 1l, pOH =3.

2. 2,7.

3. 0,01 mol/dm^3.

4. 13,

5. 5,4

6. 12, 10,77. a) 4,3 d) 2,3

b) 3,1 e) 2,1

c) 3,5 f )8,3

8. a) 4,0·10-8 mol/dm^3

b) 2,5·10-6 mol/dm^3

c) 7,1·10-9 mol/dm^3

d) 2,0·10-7mol/dm^3

8.6. Gyakorlati feladatok

1.feladat pH mérő segítségével határozzuk meg a következő oldatok pH -ját!

Oldat

Közelítő pH

Desztillált víz

Csapvíz

Ecet

Citromlé

Mosószeres oldat

Üdítő ital

Egyéb

2. feladat Erős savak összehasonlítása gyenge savakkal

Az erős savak teljes mértékben H+-ionra disszociálnak, a gyenge savak esetében ezzel szemben a disszociáció csak részben játszódik le.

Öblítsünk át 3 kémcsövet desztillált vízzel, majd a táblázatban felsorolt oldatok mindegyikéből öntsünk a kémcsövekbe kb. 2 cm^3-t. ( A 0,001 M HCl oldatot a 0,1 M HCl oldat hígításával készítsük el.) Univerzál indikátor segítségével adjuk meg az oldatok közelítő pH értékét! Írjuk fel a végbemenő egyenleteket is!

Oldat

Közelítő pH

Számított pH

Disszociációs egyenlet

0,10 M HCl

0,0010 M HCl

0,10 M CH_3COOH

------------

Indikátorok színátcsapásának vizsgálata

3. Feladat Két Erlenmeyer lombikot öblítsünk át és osztott pipettával mérjünk bele 3-3 cm^3 0,1 mol/dm^3 HCl oldatot. Az egyik lombikhoz adjunk egy-egy csepp fenolftalein, a másikhoz pedig metil-narancs indikátort.

0,1 mol/dm^3 NaOH oldatból csepegtessünk bürettából úgy az oldatokhoz, hogy az indikátorok színeit érzékelni tudjuk. Írjuk be a tapasztalt színeket!

Indikátorok színe

Oldatok

Fenolftalein

Metil-narancs

0,1 mólos HCl-oldat

0,1 mol HCl + 0,1 mol NaOH ekvivalens mennyiségben

-------

NaOH túlsúlyban

4. feladat Ecetsav/nátrium-acetát pufferoldat vizsgálata

A pufferoldatok PH-ja csak kis mértékben változik, ha nagyobb mennyiségű erős savat vagy bázist adunk hozzá, kémhatás-kiegyenlítő tulajdonsággal rendelkeznek.

Öntsünk egy Erlenmeyer lombikba 10 cm^3 1,0 mol/dm^3 ecetsav-1,0 mol/dm^3 nátrium acetát oldat 1:1 arányú keverékét (puffer oldat). Egy másik Erlenmeyer lombikba pedig tegyünk 10 cm^3 desztillált vizet. Ezután a lombikokba tegyünk két-két csepp metilnarancs indikátort. Bürettából adjunk mindkét kémcső tartalmához cseppenként 1 mol/dm^3 koncentrációjú sósavoldatot, míg az indikátor savas kémhatást nem mutat. Jegyezzük fel a két esetben felhasznált sósavoldat mennyiségét!

18. ábra A feladat vázlata

oldat

Puffer oldat

Nem puffer oldat

5 cm^3 1,0 mol/dm^3 ecetsav +

5 cm^3 1,0 mol/dm^3 nátrium acetát

10 cm^3 desztillált víz

Metilnarancs, csepp

1

1

Fogyott HCl oldat, cm^3

Hetedik gyakorlat

9.Titrálás alapjai

A titrálás célja ismeretlen töménységű oldat koncentrációjának a meghatározása. A meghatározandó anyag ismert mennyiségű oldatához ismert koncentrációjú mérőoldatot adunk bürettából, fokozatosan, míg az maradék nélkül át nem alakul. Ez az ekvivalencia pontban következik be, ekkor a hozzáadott reagens mennyisége egyenértékű a mérendő alkotó mennyiségével. Az egyenértékpontot az indikátorok színváltozása jelzi általában. A térfogatok és a mérőoldat koncentrációjának ismeretében kiszámítjuk a vizsgált minta koncentrációját. A kémiai folyamat típusa szerint redoxi, és csapadék képződéssel járó, sav-bázis, komplexometriás titrálásokról beszélünk.

19. ábra Titrálás

Bizonyos anyagokból nem lehet pontos koncentrációjú mérőoldatot készíteni. Ezeket az oldatokat egy korrekciós számmal un. faktorral látják el. A faktor azt adja meg, hogy hányszor töményebb vagy hígabb az oldat a névleges koncentrációnál. Ha pl. egy sósav oldat nem pontosan 0,1 mólos, hanem 0,1035 mólos akkor azt mondjuk, hogy az oldat névleges koncentrációja 0,1 mol/dm^3 és a faktora pedig 1,035. A mérőoldatok faktorát nem nedvszívó, analitikai tisztaságú, pontosan ismert összetételű anyagokkal határozzuk meg.

Sav-bázis titrálás: Ismeretlen töménységű HC1 oldat koncentrációjának meghatározása

Mérjünk ki 20 cm^3 ismeretlen koncentrációjú HC1 oldatot hasas pipettával Erlenmeyer-lombikba. Adjunk hozzá 1-2 csepp metilnarancs indikátort, és titráljuk ismert koncentrációjú NaOH mérőoldattal mindaddig, amíg az indikátor színe vörösből hagymahéjvörösbe csap át. A lúg egy cseppjének fölöslegére az oldat színe sárgára változik. Jegyezzük fel a fogyott NaOH térfogatát, Három értékelhető fogyás átlagából számítsuk ki a mérőoldat pontos koncentrációját

Számítás: A végbemenő reakcióegyenlet: HC1+NaOH =NaCl +H_2O

Mivel egy mól sósav egy mól nátrium-hidroxiddal reagál felírható az alábbi összefüggés.

cHCl∙VHCI = cNaOH∙VNaOH

ahol cHCl = f∙cnévleges

II. rész. Szerves vegyületek és enzimhatás vizsgálatok

Nyolcadik gyakorlat

10. A biogén elemek és a funkciós csoportok kimutatása

Az élőlények két fő alkotórésze a víz és a szárazanyag. A szárazanyag szerves és szervetlen vegyületekből áll. A szerves vegyületeket felépítő elemeket organogén vagy biogén elemeknek nevezzük. Az elsődleges biogén elemek a C, H, O és a N, míg a legfontosabb másodlagos biogén elemek a S, Fe és a P.

10. 1. A biogén elemek kimutatása:

Elsődleges biogén elemek kimutatása: Három száraz kémcsőbe tegyünk egyformán kevés növényi szárazanyagot.

A hidrogén kimutatása. Az első kémcső felső harmadába kobalt papírt helyezve, annak tartalmát óvatosan melegítjük, míg a papír színében változást nem tapasztalunk.

A szén kimutatása. A második kémcsövet gázelvezetővel szereljük fel, és a lassú melegítés hatására felszabaduló gázokat egy meszes vizet tartalmazó kémcsőbe vezessük át!

A nitrogén kimutatása. A harmadik kémcsövet szintén gázelvezetővel szereljük fel, és a lassú melegítés hatására felszabaduló gázokat Nessler-reagens oldatába vezetjük.

Másodlagos biogén elemek kimutatása: Három száraz kémcsőbe tegyünk a növényi szárazanyag hamujából azonos mennyiségeket.

A foszfor kimutatása. Az első kémcsőben lévő hamura 3 cm^3 10 %-os HNO_3 oldatot öntünk, enyhén melegítjük, feloldjuk. Az oldathoz 3 cm^3 ammónium-molibdenát-reagenst adunk, melynek hatására foszfor jelenlétében elszíneződést tapasztalunk.

A kén kimutatása. A második kémcsőben lévő hamura 3 cm^3 10 %-os HCl oldatot öntünk, enyhén melegítjük, majd az oldatot leszűrjük. A szűrlethez 3 cm^3 BaCl_2-oldatot adunk.

A vas kimutatása. A harmadik kémcső tartalmához 3 cm^3 10 %-os HNO_3 oldatot öntünk, enyhén melegítjük, feloldjuk, majd szűrjük. A szűrlethez néhány csepp KSCN oldatot (kálium-rodanid) adunk.

Tapasztalatainkat és a magyarázatot a jegyzőkönyvben rögzítsük!

10. 2. A szerves vegyületek csoportosítása funkciós csoportok szerint

A szerves vegyületeket funkciós csoportok szerint is csoportosíthatjuk. A funkciós csoportok a molekula azon kis részei, amelyek döntő módon befolyásolják a szerves vegyületek tulajdonságait.

A gyakorlatokon vizsgált funkciós csoportokról ad összefoglalást a következő táblázat.

funkciós csoport

név

vegyület típus

példa

Néhány szerves vegyület (funkciós csoport) kimutatása, fizikai és kémiai sajátságainak vizsgálata:

Alkoholok kimutatása. Öntsünk kémcsőbe 2 cm^3 etilalkoholhoz 3 cm^3 reagens NaOH oldatot és 5 cm^3 vizet. A kémcsőben lévő elegyhez 2-3 cm^3 kálium-jodidos jódoldatot adva 80-90 0C-os vízfürdőbe helyezzük a jodoform (CHI_3) kristályok megjelenéséig.

Aldehidek kimutatása. Fehling reakció az aldehidek jellemző reakciója.

3 cm^3 Fehling I. oldathoz (CuSO_4-oldat) adunk 3 cm^3 Fehling II oldatot, majd az így elkészített reagenshez 1-2 cm^3 formalint (formaldehid vizes oldata) öntjük, és a kémcső tartalmát vízfürdőben melegítjük a csapadék megjelenéséig.

Karbonsavak (zsírsavak) reakciói. Kis mennyiségű sztearinsavat (borsószem) teszünk kémcsőben lévő vízhez és megfigyeljük, oldódik-e.

Egy másik kémcsőbe 3 cm^3 10%-os NaOH oldatba kis mennyiségű sztearinsavat helyezünk, majd enyhén melegítjük. A sztearinsav nátriumsója, szappan keletkezik.

Kis szappanforgácsot oldunk fel fél kémcsőnyi desztillált vízben. Az oldathoz 1-2 cm^3 10%-os HCl oldatot csepegtetünk.

Észterek sajátságai. Száraz kémcsőbe 1 cm^3 etil-alkohol és 1 cm^3 jégecet után óvatosan 1 cm^3 tömény kénsavat csepegtetünk. Az elegyet többszöri rázogatás közben 3-4 percig 75 0C-os vízfürdőben tartjuk. Kihűlés után 3 cm^3 hidegen telített NaCl oldatot hozzáadva összerázzuk, majd a kémcső tartalmát állni hagyjuk. A gyümölcs észterek jellegzetes illatát érezhetjük.

A jégecet és a cc. kénsav használatakor fokozottan ügyeljünk a balesetvédelmi előírásokra!

A kísérletek tapasztalatait és azok magyarázatát a jegyzőkönyvben rögzítsük!

Kilencedik gyakorlat

11. Szénhidrátok kimutatása

A szénhidrátok a természetben leggyakrabban előforduló szénvegyületek.

A szénhidrátokat három csoportra osztjuk:

- monoszacharidok

- di és oligoszacharidok

- poliszacharidok

Monoszacharidok (egyszerű cukrok): 3-7 szénatomot tartalmazó polihidroxi aldehidek (aldóz) vagy polihidroxi ketonok (ketóz). Vízben jól oldódnak, édes ízűek.

Oldott állapotban a cukormolekulák nagy része gyűrűs formában van jelen, csak kis részük van nyílt láncú alakban. A gyűrűvé záródás során az oxocsoportból kialakuló hidroxil csoportot glikozidos OH csoportnak nevezzük.

Diszacharidok: két monoszacharidból képződnek vízkilépés közben, édes ízűek, vízben oldhatóak.

Poliszacharidok: Több száz illetve több ezer monoszacharid egységből (monomer) egységből épülnek fel. Vízben nem oldódnak és nem édes ízűek. Tartaléktápanyagok (keményítő) és vázanyagok (cellulóz).

Szénhidrátok reakciói:

Redukáló cukrok kimutatása Fehling próbával: egy szénhidrát redukáló, ha szabad glikozidos OH csoportot tartalmaz. A glikozidos OH csoport mentén a gyűrű felnyílhat és a molekula nyílt láncú oxovegyületté alakul, mely a Cu(II)-iont Cu(I)-ionná redukálja.

2,5 cm^3 Fehling I és ugyanannyi Fehling II reagenst kémcsőbe mérünk és a vizsgálandó anyagból 0,5-1,0 cm^3-t hozzáadunk. Gondosan elegyítjük és forrásig hevítjük a kémcső tartalmát. Pozitív a reakció, ha előbb sárga majd gyorsan vörösödő csapadék válik le.

Aldózok és ketózok megkülönböztetése Selivanov próbával: A ketózok rezorcin sósavas oldatával főzve vörös színeződést adnak. A Selivanov próbát hosszabb idő elteltével az aldózok is adják.

5 csepp Selivanov reagenshez (rezorcin sósavas oldata) 5 csepp vizsgálandó oldatot adunk. Forrásig melegítve az elegy megvörösödik.

A rezorcin oldat cc. sósavval készült, ezért fokozottan ügyeljünk a balesetvédelmi előírásokra!

Pentózok kimutatása Tauber próbával: A pentózok jégecetes benzidinnel néhány perces forralás után élénk cseresznyepiros színeződést adnak.

5 csepp 4%-os benzidin oldathoz 1-2 csepp vizsgálandó oldatot adunk cseppentő illetve pipetta segítségével. Pentózok jelenlététben néhány perc forralás után az elegy színe élénk cseresznyepiros lesz.

A keményítő kimutatása jód próbával: A keményítőt tartalmazó 2-3 cm^3 vizsgálandó oldathoz néhány csepp kálium-jodidos jódoldatot adunk és a kémcső tartalmát összerázzuk. Ezt követően az oldatot melegítjük, majd lehűtjük.

1. Vizsgáljuk meg az alábbi szénhidrátok vízoldhatóságát és végezzük el a fenti próbákat a táblázat szerint úgy, hogy oszloponként haladjunk!

Vízoldhatóság

Tauber próba

Fehling reakció

Selivanov próba

Lugol oldat

Xilóz

Glükóz

Fruktóz

Szacharóz

----

Hidrolizált szacharóz

----

Maltóz

----

------

Laktóz

----

-----

Keményítő

----

-----

Cellulóz

-----

-----

Hidrolizált

Keményítő

-----

-----

2. Ismeretlen szénhidrát azonosítása.

Tizedik gyakorlat

12. Szénhidrátbontó enzimek vizsgálata

Az élő sejtekben zajló kémiai átalakulások igen nagy sebességgel mennek végbe. A folyamatok katalizátorai a fehérjerészt is tartalmazó enzimek. Az enzimek szubsztrát illetve reakció fajlagossággal (specifitással) rendelkeznek.

Az enzim reakció sebességét befolyásolja a hőmérséklet (hőfokoptimum), a pH-érték (pH-optimum), az ionkoncentráció, a szubsztrát és enzimkoncentráció, a közeg redoxipotenciálja, sugárzások, valamint az aktivátorok és inhibítorok.

12. 1. Szacharáz enzim működésének vizsgálata.

A szacharózt (répacukrot) a szacharáz enzim glükózra és fruktózra hasítja szét.

Mivel a szacharóz nem redukáló cukor, a hidrolízis termékei viszont redukálóak a szacharóz hidrolízis lejátszódását, az enzim működését, Fehling-próbával ellenőrizhetjük.

A meghatározás menete:

Az alábbiakban részletezett összetételben készítsük el a próbákat, és a várakozási idő betartása után végezzük el a Fehling-reakciót, a próba eredményét pozitív vagy negatív jellel jelöljük!

Az észlelt jelenségeket írjuk be a laboratóriumi jegyzőkönyvbe és magyarázzuk meg!

Kémcső/ cm^3

1.

2.

3.

4.

5.

6.

7.

8.

pH=7; 0,1 M-os foszfátpuffer

0,5

0,5

0,5

0,5

-

-

-

-

pH=4; 0,1 M-os KH-ftalát

-

-

-

-

0,5

-

-

-

pH=14; 0,1 M-os NaOH

-

-

-

-

-

0,5

-

-

0,2 %-os NaCl

-

-

-

-

-

-

0,5

-

1M-os CuSO_4

-

-

-

-

-

-

-

0,5

1 %-os szacharóz

2

-

2

-

2

2

2

2

1 %-os keményítő

-

2

-

2

-

-

-

-

Szacharáz

0,5

0,5

0,5

0,5

0,5

0,5

0,5

0,5

hőmérséklet (º C )

20

20

100

100

20

20

20

20

várakozási idő (perc)

2

2

2

2

2

2

2

2

Fehling elegy

3

3

3

3

3

3

3

3

Forralás

+

+

+

+

+

+

+

+

Fehling-próba eredménye

12. 2. Amiláz enzim működésének vizsgálata

A keményítő bontását az amilázok végzik, amelyeknek a pH optimumuk, aktivátoruk és inhibítoruk a szacharázéhoz hasonló. Működésüket kálium-jodidos jód oldat (Lugol-oldat) segítségével bizonyíthatjuk.

6 kémcsőbe egyre kisebb koncentrációjú amiláz oldatot állítunk elő (hígítási sor) a következőképpen:

- Minden kémcsőbe bemérünk 1-1 cm^3 desztillált vizet.

- Az 1. kémcsőbe bepipettázunk 1 cm^3 1%-os amiláz oldatot. (0,5%)

- Az 1. kémcsőből átpipettázunk 1 cm^3 oldatot a 2. kémcsőbe. (0,25%)

- A 2. kémcsőből átpipettázunk 1 cm^3 oldatot a 3. kémcsőbe. (0,125%)

- A műveletet tovább folytatjuk.

- A hígítás után mindegyik kémcsőbe bemérünk 1-1 cm^3 deszt. vizet.

- Mind a 6 kémcsőbe 2-2 cm^3 0,1%-os keményítő oldatot pipettázunk.

- A kémcsöveket 37^0C-os vízfürdőbe helyezve 30 percet várakozunk.

- A kémcsövekbe 1-1 csepp Lugol-oldatot cseppentünk.

Tapasztalatainkat és azok okait jegyzőkönyvben rögzítsük!

Tizenegyedik gyakorlat

13. Aminosavak, peptidek, fehérjék

Az aminosavak a fehérjék építőkövei. A fehérjék felépítésében mindössze 20-féle aminosav vesz részt. Ezek általános képlete:

A fehérjéket felépítő aminosavak tehát az R-csoportban különböznek egymástól. A peptidek aminosavakból épülnek fel. Az aminosavak vízkilépés közben peptid kötéssel kapcsolódnak egymáshoz. A peptidekben az aminosavak száma kisebb, mint 100.

A fehérjék (proteinek, polipeptidek) peptidekhez hasonló szerkezetű molekulák, de bennük az aminosavak száma több mint 100. A fehérjék tulajdonságait, konformációját elsődleges szerkezetük, aminosav sorrendjük határozza meg. A fehérjék hidrofil kolloid rendszerek.

13. 1. Aminosavak kimutatása Ninhidrin próbával

A ninhidrin az α aminosavak aminocsoportjával ad színreakciót. Szűrőpapírcsíkra egymástól néhány cm távolságra cseppentsünk fel különböző aminosavakból egy-egy cseppet. Szárítsuk meg a csíkot és ezután cseppentsünk egy-egy csepp ninhidrin oldatot ugyanarra a helyre és ismét szárítsuk meg.

13. 2. Fehérjék reakciói

Biuret reakció: A savamid illetve peptid kötések kimutatására alkalmas reakció. Ha az –NH-CO- csoportot tartalmazó vegyületet lúgos közegben kevés CuSO_4 oldattal kezeljük (Biuret reagens), színváltozás figyelhető meg.

Karbamid kimutatása.

Tegyünk száraz kémcsőbe kevés (kb. 1g) karbamidot és óvatosan hevítsük! Az anyag előbb megolvad, majd ammóniagáz fejlődése közben megszilárdul, azaz a karbamid biuretté alakul. Megszilárdulás és lehűtés után az anyaghoz Biuret reagenst öntsünk.

Végezzük el a kísérletet fehérje oldattal is! Kb. 1 cm^3 fehérje oldathoz adjunk 1,5 cm^3 Biuret reagenst, rázzuk össze és kb. 37oC-os vízfürdőbe helyezzük (inkubáljuk) a színváltozásig.

Fehérjék kicsapása

A fehérjék oldataikból könnyen kicsaphatók. A kicsapódás lehet reverzibilis és irreverzibilis. Reverzibilis kicsapásnál a fehérjék hidrát burka sérül, ezért a csapadékot az eredeti oldószerben újra feloldhatjuk. Irreverzibilis kicsapásnál a fehérjék mélyreható változáson mennek keresztül, megváltozik harmadlagos, negyedleges szerkezetük, így nem oldódnak újra az eredeti oldószerben.

Fehérjék reverzibilis kicsapása

- kisózással: 2 cm^3 fehérjeoldathoz adjunk néhány NaCl kristályt. Rázzuk össze a kémcső tartalmát és rövid idő múlva figyeljük meg a változást. Ezután az anyag felét öntsük másik kémcsőbe és adjunk hozzá desztillált vizet.

- alkohollal: Kémcsőbe kb. 2 cm^3 fehérjeoldathoz adjunk néhány cm^3 koncentrált etilalkoholt és erősen rázzuk össze! Rövid idő múlva figyeljük meg a változást. Ezután az anyag felét öntsük másik kémcsőbe, s adjunk hozzá desztillált vizet.

Fehérjék irreverzibilis kicsapása

- nehézfémsókkal: Tegyünk két kémcsőbe 2-2 cm^3 fehérjeoldatot. Adjunk az első kémcsőbe néhány csepp ólom-acetát oldatot, a másodikba néhány csepp réz-szulfát oldatot. A kémcsövek tartalmát öntsünk kétfelé, és a második részekhez adjunk desztillált vizet.

- savakkal: Két kémcsőbe tegyünk 2-2 cm^3 fehérjeoldatot, majd az egyikbe adjunk néhány csepp csersavat, a másikba néhány csepp salétromsavat. Kis idő elteltével figyeljük meg a változást.

A fehérjék puffer hatásának vizsgálata

A fehérjék puffer hatásuknál fogva képesek közömbösíteni az oldatba kerülő kis mennyiségű savat, vagy bázist. (A fehérjék e tulajdonsága élettanilag azért jelentős, mert az élő szervezetben a szabályozó rendszerek már kis pH változásra is reagálnak.)

Négy kémcsőbe tegyünk az alábbiak szerint oldatokat. Az első két kémcsőben levő oldatokhoz csepegtessünk osztott pipetta segítségével 0,1 mólos HCl oldatot, a másik két kémcső tartalmához 0,1 mólos NaOH oldatot, amíg a kémcsövekben levő indikátor színe átcsap.

Kémcső

1.

2.

3.

4.

10 cm^3 deszt. víz

10 cm^3 5%-os zselatin

10 cm^3 deszt. víz

10 cm^3 5%-os zselatin

1 csepp metilnarancs indikátor

1 csepp metilnarancs indikátor

1 csepp fenolftalein indikátor

1 csepp fenolftalein indikátor

A jegyzőkönyvünkben jegyezzük fel, hogy mennyi 0,1 mólos HCl és NaOH oldat szükséges a színátcsapásokhoz! Hasonlítsuk össze a fogyott mennyiségeket az 1. és 2. kémcső, valamint a 3. és 4. kémcső esetében! Eredményeinket magyarázzuk meg!

13. 3. A fehérjék enzimatikus bontása

Pepszin működésének vizsgálata

A pepszin a gyomornedvben képződő emésztőenzim, amely sósavval együtt végzi a fehérjék bontását. A gyomornedvben eredetileg a pepszin inaktív előanyaga (proenzim) a pepszinogén található. A pepszinogén sósav hatására pepszinné alakul.

A meghatározás menete:

Helyezzünk négy kémcsövet kémcsőállványba, és az alábbi oldatokat mérjük be:

1. kémcső: 4 cm^3 0,2 %-os HCl

2. kémcső: 4 cm^3 sósavas pepszinoldat

3. kémcső: 4 cm^3 közömbösített pepszinoldat

4. kémcső: 4 cm^3 felfőzött és lehűtött sósavas pepszinoldat.

Végül tegyünk mindegyik kémcsőbe azonos mennyiségű főtt tojásfehérje darabkát, a kémcsöveket állítsuk 37 ºC-os vízfürdőbe és ½-1 óra múlva figyeljük meg a változást.

Tapasztalatainkat és azok magyarázatát a jegyzőkönyvben rögzítsük!

Tizenkettedik gyakorlat

14. Zsírok és olajok vizsgálata

A neutrális zsírok és olajok (trigliceridek), a glicerin nagy szénatom számú, egyértékű karbonsavakkal (zsírsavak) alkotott észterei. A zsírokat, olajokat felépítő zsírsavak lehetnek telítettek illetve telítetlenek.

14. 1. Zsírok és olajok vizsgálata

Oldódás

Négy kémcsőbe töltsünk 8 cm^3-t a következő oldószerekből: víz, etil-alkohol, dietil-éter, benzin. Mindegyik kémcsőbe dobjunk borsószem nagyságú disznózsírt. Az ötödik kémcsőbe öntsünk 8 cm^3 étert és adjunk hozzá 1 cm^3 napraforgóolajat. Rázzuk össze a kémcsövek tartalmát. Figyeljük meg a változásokat!

Növényi olajok telítetlenségének kimutatása

5 cm^3 lenolajhoz vagy más növényi olajhoz öntsünk 1 cm^3 telített jódos vizet, rázogassuk a kémcső tartalmát. Írjuk le tapasztalatainkat és magyarázatát!

14. 2. Zsírok enzimatikus bontása, a lipáz működésének vizsgálata.

A neutrális zsírokban lévő észter kötések bontását (hidrolízisét) a lipáz végzi.

A lipázok fokozatosan bontják le a triglicerideket (zsírokat). A reakció teljes lejátszódásával glicerin és zsírsavak keletkeznek.

A lipázok emulziókban, a zsír és víz határfelületén fejtik ki legjobban hatásukat. A hasnyálmirigy (pankreász) részben aktív, részben inaktív lipázt termel. Az inaktív lipázt az epe aktiválja. A pankreász-lipáz lúgos, neutrális és savanyú közegben is működik.

Pankreásznedv segítségével tanulmányozhatjuk a zsírok hidrolízisét. A keletkező zsírsavak mennyiségét NaOH-dal határozhatjuk meg. Szubsztrátumként alkalmas a tej.

A meghatározás menete:

1. Pankreász kivonatból 2-2 cm^3-t két kémcsőbe pipettáztunk. Az első kémcsőben lévő kivonathoz 2-3 csepp epét adunk a lipáz aktiválására.

2. Mérőhengerrel két lombika /1. számú és 2. számú/ 50-50 cm^3 tejet öntünk, majd mindkét lombikot 10-15 percre 37 ºC-os vízfürdőbe tesszük.
Két másik lombikba /3. számú és 4. számú/ 10-10 cm^3 deszt. vizet és néhány csepp fenolftaleint teszünk. Az 1-es lombikba az epével aktivált, a 2-es lombikba pedig az inaktív pankreász kivonatot öntjük lehetőleg egyszerre. Mindkét lombik tartalmát gondosan és gyorsan összekeverjük.

3. Az 1-es számú (aktivált lipázt tartalmazó) lombikból gyorsan kipipettázunk 10 cm^3 folyadékot és a 3-as számú (vizet és fenolftaleint tartalmazó) lombikba visszük át. Egyidejűleg a 2-es számú inaktív lipázt tartalmazó lombikból is kipipettázunk 10 cm^3-t és a 4-es számú lombikba adagoljuk.

4. Az 1-es és 2-es számú lombikot újra 37 ºC-os vízfürdőbe állítjuk a 3-as és 4-es számút pedig 0,1 mólos lúggal állandó keverés mellett halványrózsaszínig titráljuk. A titrálás befejezése után felírjuk az eredményeket és a két lombik (3-as és 4-es) tartalmát kiöntjük, majd gondosan kimossuk.

5. A 3-as és 4-es lombikba ismét 10-10 cm^3 deszt. vizet és fenolftaleint teszünk. A lipáz és a tej összekeverésétől számított 15, 30, 45 perc elteltével, az 1-es és 2-es számú lombikból 10-10 cm^3-t pipettázunk a 3-as és 4-es lombikba. Mindegyik próbát megtitráljuk, majd a 3-as és 4-es lombikokat kimossuk.

6. Az 1-es és a 2-es számú lombik próbáira fogyott 0,1 mólos lúg mennyiségét az y tengelyen, az időt pedig az x tengelyen ábrázolva, megrajzoljuk a titrálási görbéket.

A leírtak szerint végezzük el a tejzsír bontását hasnyálmirigy lipázzal és a kapott adatokat ábrázoljuk milliméter-papíron!

Tizenharmadik gyakorlat

15. Glükóz erjesztése élesztő enzimekkel

Az élesztő enzimrendszere a glükózt alkohollá és széndioxiddá erjeszti. Az alkoholos erjedés sok részfolyamaton keresztül megy végbe, melyekben különböző enzimek és enzimrendszerek vesznek részt.

Az erjedéshez 2g élesztőt 15 cm^3 glükóz oldat egy részével dörzscsészében szétdörzsölünk, majd a csésze tartalmát a maradék oldat segítségével kémcsőbe mossuk át. A kémcsövet gázelvezetővel szereljük fel és 37 ºC-os vízfürdőbe állítjuk. A felszabaduló gázokat egy meszes vizet tartalmazó kémcsőbe vezetjük át.

1 órás erjesztés után a megerjedt keveréket leszűrjük.

- A szűrlettel végezzük el a jodoform próbát.
(4 cm^3 szűrlethez 4 cm^3 reagens nátrium-hidroxid oldatot adunk, felmelegítjük 40-50 ºC-ra, majd az elegyhez rázogatás közben jódoldatot csepegtetünk, amíg az oldat halványsárga lesz. Pozitív próba esetén, lehűlés után jodoform kristályok válnak ki.)

- A szűrlettel végezzük el a Fehling próbát is.
(5 cm^3 Fehling I és Fehling II reagens elegyét kémcsőbe mérjük és a szűrletből 1,0 cm^3-t hozzáadunk, majd a kémcső tartalmát forrásig hevítjük.)

A meszes vizet tartalmazó kémcsőben végbemenő változásokat is vizsgáljuk meg.

Megfigyeléseinket és azok magyarázatát a jegyzőkönyvben rögzítsük!

Tizennegyedik gyakorlat

16. Vizsgálatok refraktométerrel és Malligand-készülékkel

A refraktométer elvi felépítését vázlatosan a 20. ábra mutatja. A vizsgálandó oldatot két prizma közé helyezik, majd a prizmákat egy fényforrás és egy tükör segítségével megvilágítják. A prizmákon és az oldaton áthaladt fény egy távcsövön keresztül vizsgálható.

20. ábra: A refraktométer felépítésének vázlata.

A prizmarendszert tükörrel világítjuk meg alulról. A közvetlen felette lévő (jobboldali) távcsőben látható fonálkereszt metszéspontjára állítjuk a sötét-világos határvonalat. Ha ez a határvonal nem éles, hanem elmosódott és színes, akkor kompenzátorral a színszóródás megszüntethető és a határvonal élessé tehető. Miután az éles határvonalat pontosan a fonálkereszt metszéspontjára állítottuk, a másik távcsőbe, az úgynevezett mikroszkópba tekintve leolvasható a törésmutató.

A prizmákat minden mérés előtt szétnyitva desztillált vízzel le kell mosni, majd puha kendővel vagy szűrőpapírral szárazra törölni! A prizmák felületéhez se kézzel, se kemény tárggyal (cseppentő) nem szabad hozzáérni!

A mérendő anyagot a szétnyitott prizmára kell cseppenteni, majd a prizmákat össze kell zárni. A refraktométer csak akkor használható, ha a prizmák között folyadék van, különben a látótér sötét (21.;22. ábra).

21. ábra: Abbe-féle refraktométer

22. ábra: Kézi refraktométer

Kézi refraktométer használata:

1. Vegyük elő a refraktométert, tenyerünkben tartva nyissuk fel a fedelét.

2. Helyezzünk a vizsgálandó anyagból a készülékhez mellékelt adagoló pálcával 1-2 cseppet a prizma felszínére.

3. Zárjuk le a fedelet és a fény felé tartva nézzünk az okulárba. Olvassuk le a skálát a látómező sötét-világos határvonalánál.

4. Tisztítsuk meg a prizmát.

16. 1. A cukortartalom meghatározása refraktométerrel

A cukortartalmú oldatok koncentrációja és fénytörése között mérhető összefüggés van. Ez a cukortartalmú növényi részek nedveire is vonatkozik. A különböző anyagok fénytörő képessége a törésmutatóval jellemezhető.

Desztillált víz és ismert koncentrációjú cukor oldat-sorozat segítségével vegyük fel a koncentráció-törésmutató kalibrációs görbét, és ennek segítségével határozzuk meg az ismeretlen koncentrációjú oldat koncentrációját!

Határozzuk meg az alma, narancs, sárgarépa vagy más cukortartalmú növények részeiből kisajtolt nedv cukortartalmát.

16. 2. Zsírok és olajok azonosítása törésmutató alapján

Az egyes olajok és zsírok fénytörő képessége (törésmutató) a bennük levő kettős kötések számának, a zsírsavlánc hosszának és szerkezetének függvénye. A törésmutató alkalmas lehet a különféle olajok egymástól való megkülönböztetésére, de pontos olaj azonosításra csak kémiai vizsgálatokkal együtt használható.

Fontosabb növényi olajok törésmutatói 25^0C-on:

Lenolaj: 1,478 - 1,482

Ricinusolaj: 1,477 - 1,479

Napraforgóolaj: 1,474 - 1,476

Tökmagolaj: 1,471 - 1,474

Határozzuk meg a kiadott ismeretlen olaj törésmutatóját, s a táblázat segítségével azonosítsuk be.

16.3. Alkoholtartalom meghatározása

Az alkoholtartalom mérésére fizikai módszereket alkalmazunk. A forráspont, a párlat sűrűsége, a párlat törésmutatója és felületi feszültsége alapján lehet alkoholtartalmat mérni.

Ezen módszerek közül a gyakorlatban a legtöbbször a forráspont alapján az un. Malligand-készülékkel (23. ábra) mérik a borok alkoholtartalmát.

A készülék az alkoholtartalmat térfogatszázalékban méri. A 10,5 M°-os párlat egy litere 105 cm^3 etilalkoholt tartalmaz.

A készülék működése az alkohol és a víz eltérő forráspontján alapul. A víz légköri nyomáson 100,0°C-on, a tiszta etilalkohol 78,4°C-on forr. A víz-alkohol elegy forráspontja azonos légnyomás esetén annál magasabb, minél nagyobb az elegyben a víz aránya.

23. ábra: Malligand-készülék

A készülék három részből áll:

Vizsgálat menete:

A tiszta vízzel legalább háromszor kiöblített forralótartályt az alsó jelre feltöltjük. A hőmérő ebben az esetben a telített vízgőz hőmérsékletét fogja mérni. A hőmérőt és az üres hűtőt a helyére csavarjuk. A készüléket denaturált szeszes égővel melegítjük. Néhány perc múlva a víz forrni kezd, a hőmérő higanyszála legalább két percre megáll és a hűtőből vízgőz száll fel. A mozgatható skála 0 pontját a higanyszál végső kifutási helyére állítjuk, rögzítjük. Ezzel a készüléket az uralkodó légnyomásra beállítottuk.

A láng eloltása után a készüléket szobahőmérsékletre hűtjük, majd szétcsavarjuk, a vizet kiöntjük és a tartályt a vizsgálandó párlattal kétszer-háromszor átöblítjük. Ügyeljünk a forralógyűrű átöblítésére is!

Ezután a tartályt a vizsgálandó párlattal felső jelre töltjük, a hőmérőt felszereljük. A hűtőbe annyi vizet töltünk, hogy a víz színe a felső perem alatt 1 cm-el legyen, majd a hűtőt is rácsavarjuk a tartályra. Ezután a párlatot melegítjük. Az elegy forráspontja akkor áll be, amikor a hőmérő higanyszála egy ponton legalább két percig áll és a hűtő alsó harmada langyos. Az alkoholtartalmat ilyenkor a skáláról közvetlenül leolvashatjuk és a tárlódoboz tetejére ragasztott hitelesítési táblázat adatai szerint helyesbítjük.

Ajánlatos a mérést kétszer elvégezni és a két párhuzamos eredményből átlagolni.

Borminta alkoholtartalmának meghatározása.

Felhasznált irodalom

Dr. Balázs Lórántné, Dr. Saáry Anikó, Dr. Szereday Éva: Hogyan oldjunk meg kémiai feladatokat Tankönyvkiadó, Bp. 1981

JO A. Beran, James E. Brady: Laboratory Manual for General Chemistry John Wiley and sons 1990.

Kiss Tamás, Várnagy Katalin: Általános kémiai munkafüzet Oktatási segédanyag Kossuth Egyetemi Kiadó Debreceni Egyetem,2000

Dr. Mirkó Lajos Mezőgazdasági kémia gyakorlat I félévDATE jegyzet 2001

Nadrainé, Varga Imréné: Kémia I. reál érdeklődésű diákok számára Nemzeti Tankönyvkiadó 1996

Dr. Otto Albrecht Neumüller Römpp Vegyészeti Lexikon Műszaki Könyvkiadó, Budapest 1984

Rózsahegyi Márta , Wajand Judit: 575 kísérlet a kémia tanításához Tankönyvkiadó, Budapest 1991

Tóth Gyula, Kiss Szendille, Vágó Imre : Mezőgazdasági kémiai gyakorlat II. részDATE jegyzet 1980

Villányi Attila: Ötösöm lesz kémiából Műszaki Könyvkiadó, Budapest 2000

Melléklet

1 táblázat. Ionvegyületek oldhatósága